Forsiktig, gutter. Dette liket puster ennå.
Prøv å få meg dit i en bit.
- Hei, professor. - Hei, Frida.
Diego Rivera er tilbake i auditoriet ... med en naken kvinne.
Hvorfor er den hora fortsatt her?
Si meg det. Si meg det, elskede.
Skal du ha henne etter lunsj, eller har du allerede knullet med henne?
- Slutt opp, Lupe. - Tror du jeg er en idiot?
- Jeg kan ikke jobbe sånn. - Jo da. Maten din og hora di.
- Da kan du male veggmaleriene dine. - Forsvinn!
Ikke kom hjem og lær meg om kunstneren og folket og revolusjonen!
Du tenker bare på deg selv, din drittsekk!
Der røyk den lunsjen.
Men jeg kan kanskje spise deg.
Jeg har spist kvinnekjøtt før.
Pakket inn i tortillaer.
Det smaker som den møreste unge ... grisen.
Pass på, Diego. Lupe kommer tilbake!
Forbannete snørrunger! Kom igjen, små anarkister!
Tenn enda en av kinaputtene deres, hvis dere tør!
Jeg hjelper deg bare til å være tro, tjukken.
Tjukken? Synes du jeg er tjukk?
Frida, vi har funnet det vakreste stoff til brudekjolen min.
- Fantastisk. - Det kostet en formue.
- Mamma? - Ja?
- Er disse modne? - De skal være det. Disse er fine.
Disse trenger en dag eller to.
- Kanskje du også blir gift en dag. - Man har jo lov til å håpe.
Det er lunsj hvert øyeblikk. Hent kunstneren.
Jeg elsker dette. Det er vakker.
Jeg liker det også.
De har det travelt med bryllupet. Christina er så spent på kjolen sin.
Man skal være spent når man skal gifte seg.
Ja ... hvis det er det man vil.
Hva vil du da?
Jeg vet ikke. Jeg tror bare ikke alle må gifte seg.
Man trenger en god grunn. Som med alt annet.
- Hva er viktigst i et ekteskap? - En kort hukommelse.
- Hvorfor giftet du deg, pappa? - Jeg husker ikke.
Så jeg kunne få deg.
- Konsentrer dere. - Vent, hvor er Frida?
Adriana, be søstera di skynde seg.
Jeg har alltid ønsket meg en sønn.
Matilde, se inn i kameraet og ...
Vi kommer for seint til bussen.
Hvor mye koster 'calacaen'?
Kom nå, Frida.
Bussen!
- Vi tar neste buss. - Nei, nei. Kom!
Vær forsiktig!
Jeg synes bare ikke at han er helt apolitisk.
Du leste det etter at du leste Marx. Du leser alt i feil rekkefølge.
Tull. Hvorfor skulle rekkefølgen bety noe?
Har man lest Marx virker selvfølgelig Hegel politisk.
Ideen om historien som dialektisk foregriper Marx, men ...
Er det gull? Ekte gull?
Til taket på operahuset.
Flytt deg!
Flytt deg, din idiot!
Ryggsøylen, kragebeinet og to ribbein er brukket.
Hofta er brukket tre steder.
Metallstanga gikk inn gjennom kroppen og ut gjennom skjeden.
Høyre bein er brukket 11 steder og foten er knust.
- Kommer hun til å gå igjen? - Først må vi sikre at hun overlever.
- Lever Alex? - Frida!
- Er han okei? - Han fikk bare noen skrammer.
Han var her i går mens du sov.
Og mamma?
Det ble for mye for dem, Friducha. De er hjemme.
- Hvor lenge har jeg vært her? - I tre uker.
Vi er nesten framme.
Forsiktig.
- Vi har ingen penger. - Jeg selger noe av utstyret mitt.
- For en nytteløs operasjon? - Nei. Kanskje det nytter nå.
- Hvordan skal du tjene penger da? - Jeg kan male portrett igjen.
Innrøm det, Guillermo. Hun kommer aldri til å gå igjen.
Bare gå inn, Alex. Hun venter på deg.
Hei, styggen.
De er vakre.
- Hvordan føler du deg? - Som om jeg har blitt overkjørt.
Kom, dumming. Sett deg her hos meg.
- Det er min eneste gode vinkel nå. - Nei, det er det ikke.
Jeg liker deg sånn. Det er lettere å holde tritt med deg nå.
Spengler, fordi du elsker han.
Schopenhauer, fordi det er bra for deg.
Å, Alex.
Du vet at jeg forguder deg.
Jeg har savnet deg sånn.
Jeg sa at gelenderet hadde tatt møydommen min.
Han trodde sikkert på deg.
Når jeg får av gipsen, -
- skal jeg vise deg noen ting jeg fortsatt husker.
Hva er det?
Onkelen og tanta mi skal til Europa, og ... de har invitert meg med.
Det er jo fantastisk. Når reiser dere?
Snart.
I neste uke.
- Hvor lenge blir dere borte? - De skal være borte i to måneder.
Etter det blir jeg kanskje igjen på Sorbonne.
Jeg blir igjen.
- Har jeg sagt at jeg skal gå igjen? - Ja.
- Tror du på det? - Selvfølgelig.
Det bør du gjøre ... for du kommer ikke til å se det.
- Hør her, Friducha ... - Gå før sommerfuglen er ferdig.
Hvordan går det?
Hvordan det går?
Jeg husker ikke hvordan det var før smerten engang.
- Er det ikke forferdelig? - Dr. Farill kommer på mandag.
Han har med en ryggspesialist, dr. Cervantes.
Jeg føler meg som ei rik jente med en ny beiler hver uke.
Men alle beilerne mine er leger.
Og jeg er ikke rik, pappa.
Hvorfor spør du meg aldri om planene mine lenger?
Du pleide alltid å si: ''Fortell meg om planene dine, Frida.''
Hva er planene dine, Frida?
Akkurat nå er jeg en byrde.
Men jeg håper å bli en selvforsørgende krøpling en dag.
Etter det vet jeg ikke ...
Du er ikke en byrde, min elskling.
Se her.
Vi har noe til deg. Matilde!
Det er jo ikke mer plass på gipsen, så ...
- Du ser ut som en filmstjerne. - La meg se.
- Det er for dyrt. - Jeg har en overraskelse til dere.
Vær forsiktig.
Ta det med ro. Det er greit.
- Jeg trenger oker. Er den ferdig? - Nesten.
- Nei, nå. Jeg trenger den nå. - Okei.
Señor Rivera!
- Diego! - Hvem er du? Hva vil du?
Jeg har noe viktig å snakke med deg om.
- Jeg jobber. - Da venter jeg.
Jeg har ikke tid til å snakke med skolejenter.
Jeg er ingen skolejente, tjukken.
Okei, kom opp hit da.
Nei, kom ned, du.
Hva?
Jeg kom ikke hit for moro skyld eller for å flørte.
Jeg har malt noen bilder som jeg vil at du skal bedømme, helt ærlig.
- Du er jenta fra auditoriet. - Det har ingenting med nå å gjøre.
- Jeg vil bare høre din mening. - Hvorfor skulle du bry deg om den?
Ekte malere maler fordi de ikke kan annet. Til de dør.
Jeg må tjene penger. Det handler ikke om forfengelighet.
Hvis jeg ikke er god nok, må jeg hjelpe mine foreldre på annet vis.
La det beste være igjen her.
Gå hjem og mal et til. Hvis dette er bra, kommer jeg og ser på det andre.
Orozco er en sann kunstner.
Siquieros kunne vært stor om han fikk hodet ut av ræva og så seg rundt.
Kamerat Rivera.
For en hyggelig overraskelse.
Hva om jeg sa at staffelimaleri som ditt er ferdig, -
- at det ender på søppeldynga som de andre elitære borgerlige syslene?
Da ville jeg si: ''Kutt ut propagandaen.''
Det er veldig bra.
- Du har talent. - Jeg er ikke ute etter komplimenter.
- Jeg vil ha seriøs kritikk. - Jeg er helt oppriktig.
Det er veldig originale maleri. Ingen av de vanlige triksene.
- Det er ikke spesifikt. - Du må stole på et ekte kompliment.
Noen folk har advart meg mot å stole på deg.
De sier at hvis ei jente ber om din mening, og hun ikke er stygg, -
- vil du skamrose henne.
Vær helt ærlig. Synes du jeg skal fortsette å male?
Ja.
Du vil like Tina. Hun er en fremragende fotograf.
- Kjenner du Alvarez Bravo? - Bare arbeidet hans. Det er bra.
Han vil helt sikkert fotografere deg.
- Uten klær. - Selvfølgelig.
De venstreorienterte er farlige, men har de beste festene.
- Endelig! Uhyret! - Tina ...
- Frida Kahlo. En vidunderlig maler. - Hun vil gjerne være det.
Ikke vær sjenert. Ingen liker sine egne ting, bortsett fra Diego.
Han er sikker. Finn Siquieros. Han har baksnakket deg.
Bli med meg.
Dere skal møte Frida Kahlo.
Hun kom sammen med Diego. Enda ei pen jente.
Hun er god, hva?
Julio Mella, cubaneren. Tina tok det siste bildet av han.
Hun var sammen med han da de skjøt han.
- De er som leire i hendene hans. - Det må være kroppen hans.
Nei, det er måten han ser på en -
- og finner skjønnhet i alle ens skavanker. Det er uimotståelig.
Man skulle ikke tro det, men han har hatt halvparten av kvinnene her.
- Unnskyld. Kom du sammen med han? - Vi er bare venner.
- Frida Kahlo. Jeg er maler. - En maler. Det er klart.
Lupe Marín. Jeg er kona hans. Var kona hans.
Lykke til.
Baksnakk han så mye du vil, Diego.
Men mens vi har snakket om sosialisme på fester i ti år, -
- har Stalin fått det til å virke. Han har oppnådd det.
Oppnådd hva? Det eneste han har gjort er å kaste ut tenkerne.
- Han kastet bare ut deg. - Nei, ikke bare meg.
Nei, Trotskij også, som leker martyr selv om landet har vendt han ryggen.
Han måtte springe for livet. Stalin ville skyte han.
Det er hans utgave av sosialismen: Drep alle som er uenige.
- Noen må jo dø i en revolusjon. - Jeg foretrekker evolusjon.
Utdann de fattige, mobiliser arbeiderne, stig som tidevannet.
Men du vil drepe de fattige for å redde dem.
Der snakket en kommunist som tjener på å male for regjeringen og de rike.
- De rike har god smak. - De rike har ikke god smak.
De betaler folk for å ha god smak for dem.
De ansetter deg ikke fordi du er god, du dulmer bare skyldfølelsen deres.
De bruker deg, Diego. Men du er for forfengelig til å se det.
'Basta'. Den som tar den største slurken får danse med meg.
Bravo.
Jeg vil heller ha en intelligent fiende enn en dum venn.
Skal vi?
Et forenet folk kan aldri beseires!
- Og flere kvinner. - Det sørger jeg for neste gang.
Frøken Kahlo? Du må kanskje støtte meg.
Ettore er en god mann, men han må være forsiktigere.
Hva er dette? Atelieret ditt?
Som partileder kan man sørge for at drikkingen skjer nært ens hjem.
Og nå som du er en offisiell kamerat, får du se det.
Hør her. Hvis du tror jeg vil ligge med deg, tar du feil.
Jeg? Jeg malte og flørtet med damene i fred da du dukket opp.
Sex er som å tisse. Folk tar det altfor alvorlig.
I Russland knullet alle som kaniner.
- Dette er ikke Russland. - Nei, gudskjelov.
Jeg har et forslag.
Vi ligger ikke med hverandre.
La oss sverge høytidelig, her og nå, på at vi bare skal være venner.
Fint.
Kamerater, kolleger og venner for alltid.
Har du arrangert det?
Det kostet meg en formue.
Jeg har et arr.
La meg se det.
Du er perfekt.
Perfekt.
Jeg har alltid ønsket meg en mann med større meloner enn meg.
Vet du hva jeg elsker? Ei jente med baller!
Disse er gode. Jeg elsker dem.
Du malte nok bedre da du var tolv.
Tull. Jeg kunne aldri male sånn.
Jeg kunne ikke det. Jeg mener det.
Jeg maler det jeg ser.
Verden utenfor.
Men du ...
Du maler herfra. Det er vidunderlig.
Jeg forstår godt hvorfor du lykkes så godt hos kvinnene.
Vi må gifte oss.
Hva?
Du forstår ...
Jeg tror vi er skapt for hverandre.
- Så vi burde gifte oss. - Du tror jo ikke på ekteskapet.
Jo da. Jeg har hatt to koner.
Nettopp. Du kan ikke være tro mot en kvinne.
Tro, jo.
Trofast, nei.
Jeg er ikke i stand til å holde meg fra utroskap. Legen sier det også.
For en bekvem diagnose.
Er troskap så viktig for deg?
Lojalitet er viktig for meg.
- Kan du være lojal? - Mot deg?
- Alltid. - Bra, for jeg elsker deg, tjukken.
Friducha.
Da sier jeg ja.
For en vakker brud du er.
- Ikke rør meg. - Tror du jeg vil slå deg?
Han er skilt to ganger, og har Gud vet hvor mange barn.
- Og han er ateist, Guillermo. - Unnskyld at jeg minner deg på det.
Men jeg er tysk jøde, og du giftet deg med meg.
Ja. Han er kommunist også.
En gavmild en, som betaler ut huset vårt.
Det er som et giftemål mellom en elefant og en due.
Tåa di.
Det er lenge siden.
- Jeg vil ikke snakke med deg. - Gå ut i bilen.
Vær så snill.
- Christina! - Gå bort!
- Jeg gir dem seks måneder. - Seks? Jeg gir dem to.
Jeg tror ikke på ekteskapet. Jeg gjør virkelig ikke det.
I verste fall er det en fiendtlig politisk handling.
For at enkle menn kan holde kvinnene i hjemmet, ute av syne, -
- innhyllet i tradisjonell klesdrakt og i konservativt, religiøst tull.
I beste fall er det en villfarelse. To som elsker hverandre dypt, -
- og som ikke vet hvor dypt ulykkelige de vil gjøre hverandre.
Men når to mennesker vet det, -
- og de bestemmer seg, med vid åpne øyne, for likevel å bli gift, -
- da synes jeg verken det er konservativt eller villfarent.
Da synes jeg det er radikalt og modig og veldig romantisk.
Skål for Diego og Frida.
Du er gal. Vet du det? Du er gal.
Din drittsekk.
Du gikk fra disse beina.
Du gikk fra disse beina, Diego.
Vil du gi opp disse skjønnhetene for de fyrstikkene? De trebeina? Se!
Leve revolusjonen.
Mamma tok feil av deg. Du er ikke noen elefant.
Elefanter er sterke og modige og forsvarer sine maker.
- Du er en padde. Du ser ut som en. - Og du ser ut som en hund.
Due, due. Sa jeg hund? Jeg mente due.
Du er min lille 'paloma'.
- Hva vil folk si om oss? - At vi passer perfekt sammen.
- Takk. - For hva?
For at du gjør en feit, gammel, gal kommunist lykkelig.
Sett deg. Spis.
Elskede!
Godt, hva?
- For en fantastisk 'mole'! - Det er Lupes spesielle oppskrift.
- Du behersker den. - Jeg kan ikke å lage mat.
- Hun kom ned med det. - Kom hun ned med det?
Hun bor ovenpå med ungene til hun finner noe annet.
Jeg er ikke bare på gjennomreise. Jeg blir!
- Var det det du ville si? - Jeg blir.
Så hold deg unna kjøkkenet mitt.
- Liker du 'molen' min? - Den er okei.
Han lever for den. Så du får heller lære å lage den.
Jeg var så sint. Han kom ikke hjem på tre dager!
Gi meg korianderen.
Jeg tok to av aztekerfigurene hans, de han elsker.
Jeg knuste dem ned i en oksekjøttbuljong -
- og sa det var aztekersuppe.
- 'Medea'! Spiste han det? - Ja.
- Likte han det? - Han elsket det.
Helt til han fant det ut. Da ble han syk. Og rasende.
Jeg fikk det ikke bedre, og han sluttet ikke å være utro mot meg.
Med hva pokker!
Ruth, kom deg ut.
Kom. Kom her.
Marie! Kom nå.
Inn og ta en lur.
Jeg var veldig full forleden.
Jeg vet det. Det gjør ingenting.
Hør, jenta mi, Diego har aldri tilhørt noen.
Han tilhører bare seg selv, og det er derfor han er så attråverdig.
Han er den beste venn og den verste ektemann.
Diego blir aldri noens mann.
Vi får se.
Det er slutt når han får en oppgave utenbys og ikke sender bud etter deg.
- Señora Rivera? - Ja?
Hva synes du?
- Brystene hennes mangler ... tyngde. - Å, kom igjen.
Spis din 'pozole' mens den er varm.
Det er ikke likt deg å komme for seint til lunsj.
Jeg måtte forklare ministeren at det mexicanske folks historie -
- er et passende motiv i Nasjonalpalasset.
lgjen?
Det er enten synspunktene mine eller forsinkelsen de klager over.
Det er en farse.
Drittsekk!
- Hun modellen, hva? - Ja.
Det var bare et knull. Jeg har lagt mer følelse i et håndtrykk.
Det gjør det mye bedre.
- Var hun i det minste god? - Ikke spesielt.
Synd. Hun hadde ei fin rumpe.
Ta et langt bad når du kommer hjem. Vi skal ut i kveld.
Mer tequila!
Rivera!
Ja, du.
Vet du hva jeg synes om deg og de stinkende veggmaleriene dine?
Stikk herfra.
Dette er en bar for arbeidere, ikke for regjeringens horer.
Det var en av Siquieros gutter. Hva har han utrettet?
Ingenting! Jeg har malt sosialismen på regjeringens vegger!
Fascistene kaller meg farlig, og så skal jeg ha forrådt partiet?
- Vi har snart ingen å drikke med. - Det er ikke morsomt.
Jeg tuller ikke. Tina sier at de vil kaste deg ut av partiet.
Jeg slutter.
Du slutter, og fortsetter å jobbe. Alt annet er likegyldig for deg.
Jeg har fått tilbudt en utstilling i New York. På Modern Museum.
Det er en fantastisk mulighet. Det kan gi oppgaver.
Jeg trodde du ville bli glad.
Bryr de seg ikke om at du er kommunist?
Det kan de ikke. Alle de store malerne er kommunister.
Det er fantastisk, Diego. Når drar du?
Når du sier ja til å bli med.
Mitt lille uhyre. Vi tar Gringoland med storm!
Kjære Christina. Invasjonen av Gringoland har begynt.
Vi overrumpler dem.
New York har tent Diego.
Hva synes du om New York, Mr. Rivera?
Det er storslått.
Hvorfor skal en amerikansk kunstner dra til Europa?
Alt er her. Styrken, makten ...
... energien, sorgen, prakten ...
... og ungdommeligheten i våre amerikanske kontinent.
Jeg ser også det majestetiske.
Men den amerikanske komforten er en myte.
Mens de rike drikker cocktailer, sulter tusenvis.
Diego jobber nesten ustanselig, så jeg må underholde meg selv.
Som en ny rekord har over 50 000 mennesker stilt seg i kø -
- foran New Yorks nye Museum of Modern Art -
- for å se den store mexicanske kunstneren Diego Riveras malerier.
Han er den mest omtalte mannen på denne sida av Rio Grande.
Señor Diego Rivera!
Gringoene er vennlige, men det viktigste i Gringoland -
- er å ha ambisjoner, å bli noe.
Bare de som er noe interesserer dem.
Jeg avskyr denne komedien. Å være stor kanon er meg likegyldig.
Diego elsker det. Han er den store fastelavnstønna med snop til alle.
Alt ved dette landet inspirerer han.
To egg, en kanelbolle, svart kaffe til to. Noe annet?
- Det er bra. - Takk.
Jeg trodde aldri jeg skulle høre meg selv si dette.
Men du var bedre enn mannen din.
Du ble vel ikke sint for det?
Han sa du ikke ville være det.
Så det sa han?
Du var ikke den første, og du blir ikke den siste.
Hvorfor finner du deg i det?
Diego er som han er, og det er sånn jeg elsker han.
Jeg kan ikke elske han for noe han ikke er.
Dessuten, søte Gracie ...
... klarer jeg meg bra.
- Gratulerer. - Takk.
- Det er en stor vegg. - Det er det alltid.
RIVERA SKAL MALE ROCKEFELLER-LOBBY
Mine herrer, jeg må tilbake til arbeidet.
- Er du også maler, Mrs. Rivera? - Nei, det er bare tidsfordriv.
Hun er mye bedre enn meg. Bare vent og se.
Hva sa legen?
Han kan kanskje avhjelpe smerten, men da må beina settes i ledd.
Den vanlige talen. Du kan den utenat.
Jeg er gravid.
- Tåler kroppen din det? - Ja, når den tåler deg.
- Nei, Frida. - Han er ikke særlig optimistisk.
Dette er ikke ...
- Du skal ikke utsettes for smerte. - Jeg er vant til smerte.
Dette er ikke ...
Jeg er ikke noe godt eksempel ...
Det er et dårlig tidspunkt.
Det er Rockefeller, Detroit, Chicago.
All den reisingen. Det er for mye.
Vil du virkelig ha dette barnet?
- Ja, det vil jeg. - Okei.
La oss prøve å få dette barnet.
Hør, hør ...
Han resiterer ''Det kommunistiske Manifest''.
- Hun har mistet mye blod. - Jeg vil se henne!
Hun trenger søvn.
- Frida! - Du burde ligge til sengs.
- Barnet kom ut i biter. - Kom og legg deg.
- Det ble aldri formet skikkelig. - Vi kan prøve igjen.
Det er min sønn. Jeg vil se han!
Hva har dere gjort med han? Jeg vil se sønnen min!
- Mr. Rivera ... - Hva har dere gjort med han?
Jeg skal nok ta meg av det.
- Vær så snill, Diego. - Jeg lover.
- Hva pokker er dette? - Frokost.
Prøver du å drepe meg? Jeg trenger brennstoff.
Blir du tjukkere er det du som blir innlagt neste gang.
Jeg tror ikke på Gud, men jeg takker han for å ha reddet deg.
Jaså? Jeg forteller han at han har mye å forklare.
Fra nå av får jeg Abbie Rockefeller til å komme med frokosten min.
Frida?
Frida. Du er her.
Jeg gikk fra han.
Var det avskjedsgaven hans?
Jeg skulle ha vært hos deg.
Du er her nå.
Hun blir sprø hvis jeg lar de forbannete plantene hennes dø.
Vi kranglet så mye. Noen ganger ...
Noen ganger angret jeg på at jeg giftet meg med henne.
Jeg trodde at jeg hatet henne.
Man sårer hverandre så mye at man begynner å tenke sånn.
Men så blir hun syk, og jeg passer hagen hennes.
... hvil i fred.
I Faderens, Sønnens og Den Hellige Ånds navn. Amen.
Fader vår, du som er i himmelen.
La ditt navn holdes hellig. La ditt rike komme.
La din vilje skje på jorden som i himmelen ...
RIVERA MALER KOMMUNISTISKE SCENER OG JOHN D. BETALER
Du hadde sett mitt arbeid. Du visste hva jeg mente.
Du så skissene mine. Hva ventet du av meg? Ei rekke dansejenter?
Nei, men jeg forventet heller ikke et portrett av Lenin.
La oss være ærlige. I de opprinnelige skissene var det en anonym arbeider.
Han forvandlet seg selv til Lenin.
Nei, du forvandlet han til Lenin fordi vi fikk bank av pressen.
Tror du familien min lar seg påvirke av usle avisskribenter?
Vi ville ha forsvart deg.
Jeg vil forsvare deg mot alle angrep, fordi verket er utrolig. Som alltid.
Men et portrett av Lenin vil fornærme mange mennesker. Spesielt min far.
Du setter meg i en umulig situasjon. Så jeg ber deg endre den detaljen.
Det er mot mine prinsipp.
Du har tilpasset dine prinsipp for å komme på festene våre -
- og spise ved bordene våre. Jeg håper du vil tenke deg om.
Litt av en menneskemengde.
Halvparten synes du er djevelen, de andre at du er en helt.
- Si hva du synes. - Ligger du med hunder får du lopper.
- Jeg mener det. Det skremmer meg. - Hvorfor?
Fordi jeg lurer på om han har rett. Kanskje det er dumt å risikere det.
Du kan ikke tape, Diego. Glem den kunstneriske integriteten.
Du har laget bedre ting enn denne. Uansett hva, har du oppildnet folk.
De er oppglødd av sine ideal. Ingen annen maler kan gjøre det.
Han kan rive den ned i morgen. Du har fortsatt vunnet.
Kanskje.
Han tør ikke.
Señor Rivera. Jeg ber deg for siste gang om å ombestemme deg.
Jeg vil ikke kompromittere min visjon.
I så fall får du her hele honoraret ditt.
- Men arbeidsforholdet er avsluttet. - Det er mitt maleri!
- På min vegg. - Det er folkets vegg, din drittsekk!
- Diego, la oss dra hjem. - Vi må bekjempe disse drittsekkene.
Bildet er fortsatt her oppe. Jeg lager det igjen, for hans penger.
Vi har ikke nok til billetter til Chicago.
Vi skal ikke til Chicago. Oppdraget er avlyst.
- Det er på tide å dra hjem. - Med halen mellom beina?
Vi hører ikke til her. Jeg er lei av disse folkene og den du er blant dem.
Se der! Er det det du vil tilbake til?
Ja, det er det jeg vil tilbake til!
- Jeg jobber. - Jeg ser det. Her er lunsjen din.
Legen sier at du bør spise mer.
For pokker!
Diego.
Det er nok.
Diego!
Diego, slutt!
Xolotl, mørkets fyrste.
Du er den beste kunstkritikeren.
Bare du ser hvilken dritt dette landet har gjort meg til.
Diego ...
Du trenger hjelp.
Frida, hvorfor har du og Diego hvert sitt hus?
Fordi vi er to mennesker, men vår kjærlighet forener oss.
- Det er derfor vi har brua. - Er brua kjærligheten deres?
Det er en god måte å si det på.
Hvorfor er brua så lita da?
Han jobber ikke. Han er syk og deprimert.
Han sier at folk her er som muldyr, og han gir meg skylda for alt.
Det er jo latterlig. Men du er heldig som har han.
Jeg føler meg så desperat.
Noen ganger tenker jeg på å gå tilbake.
Det gjør du ikke.
Hva med en jobb? Du kan rydde på Diegos atelier.
- Hvor skal jeg begynne? - Ikke rør noe!
Ta det med ro. Han er from som et lam.
Gå ned og lek. Nå. Nå!
Å gud ...
Det er søstera mi, for pokker!
Du er et best!
- Din drittsekk! - Frida ...
Ut! Ut!
Frida!
Ja, jeg er et best. Jeg er en idiot, men det betydde ikke noe, Frida.
Si noe, Frida!
Det har vært to store ulykker i mitt liv, Diego.
Trikken og du.
Du er helt klart den verste.
Forsvinn!
Ut, ut, forsvinn!
Jeg halter opp trappene. Jeg har ikke råd til møbler og det er kaldt, -
- men jeg vet i hvert fall hvem som knuller hvem.
- Gir ikke Diego deg penger? - Jeg vil heller være fattig.
Det var søstera mi.
Ikke en eller annen modell. Mi egen søster.
- Til helvete med han. - Til helvete med han.
- Finn deg en jobb. Forsørg deg selv. - Jeg selger noen bilder.
Det dekker ikke barregninga di. Ikke misforstå meg.
Jeg elsker bildene dine. Men kan du leve av dem?
De er tøffe.
Se på det. Hva pokker skal det forestille?
Det var da i avisa. En mann dolket kona si 22 ganger.
Da dommeren spurte han hvorfor, sa han:
''Det var bare et par små stikk.''
- Hvem er det? - Frida Kahlos gjenferd.
Hun husker jeg.
- Hvordan har du det? - Ensomt.
Det er bare dere gjenferd som besøker meg.
Hvordan har din Diego det?
Hvorfor kalte jeg han det? Han har aldri vært og vil aldri bli min.
- Han har det vel bra. Han maler. - Maler du også?
Ja, jeg vil at du skal sitte modell for meg.
- Du trenger ikke gå ut av huset. - Jeg vil gjerne det.
Da drar vi et nytt sted hver dag.
Det høres bra ut. Du har malt alle de andre i familien.
Ja, for lenge siden.
Minn meg på hva jeg ville den gangen.
Du ville være din egen.
Frida.
Hun likte deg aldri. Hun sa du bare ville gi meg problemer.
Det er noe jeg må snakke med deg om.
Jeg vil be deg om å gjøre meg en tjeneste.
Du er modig som spør meg om en tjeneste.
Det handler ikke om meg. Det er Trotskij.
Nordmennene har utvist han, og Stalin vil se han død.
Jeg har appellert til presidenten. De har gitt han asyl her i Mexico.
Ønsk han velkommen sammen med meg. La han bo i din fars hus.
Det er mye å be om, men det er en stor omveltning for dem.
Og du, Frida ...
Du bringer liv og varme til ethvert sted.
Trotskij er en stor mann i enorm fare, -
- og vi har sjansen til å hjelpe han.
Ja, okei.
For en oppstandelse for en filosof.
En stor mann, pappa. En ekte revolusjonær.
- Vi gjør en viktig gjerning. - Jeg bør møte han.
Jeg vil råde han til ikke å gå inn i politikk. Det er ødeleggende.
Han er helt sikkert enig.
Jeg kunne dessverre ikke møte deg ved båten.
Natalia og jeg er dypt takknemlig for din sjenerøsitet.
Di sjarmerende kone gjorde den siste delen av reisen til en fryd.
Vi er dypt beæret over å ha dere begge i vårt hjem.
Diego, de er sultne. La oss gi dem mat.
Takk.
Det er sant. Jeg kunne ikke tro det.
De er jo idioter. De roper om Hitlers aggresjon, og hyller Stalin.
- Er de ikke en og samme? - Jo, men ikke helt.
De er uhyrer begge to, men Hitler er en galning med en visjon.
- Han er gal! - Selvfølgelig.
Men han mobiliserer folks tankegang. Stalin er bare ... kjedelig.
Brutaliteten finnes, men i siste ende er Stalin bare en byråkrat.
Det kveler revolusjonen vår.
De er like på den måten at maktens galskap har tatt makten fra dem.
De vil fortære Europa mellom seg.
Galskap.
Ja, men en utfordring. Se på oss.
Mexicanere, russere, franskmenn på denne vidunderlige nye planet Rivera.
Det sier jeg dere, mine venner, at i mi livstid -
- har fiaskoene og smerten helt klart overgått triumfene.
Men det har ikke kunnet ødelegge min tro på fornuften, sannheten -
- og solidariteten mellom mennesker. Tvert imot har det herdet den.
Jeg ser verdens håp i dere. Jeg takker dere av hele mitt hjerte.
Nastarovia! Nastarovia! Skål!
Tenk å leve sånn. Med en pris på sitt hode og være så rolig.
Ja.
God natt, Diego.
- Slutt opp, André. Jeg hater smiger. - Jeg bryr meg ikke. De er flotte.
- Du har vel sett det? - Jeg sier det til henne hele tida.
Levy solgte to av bildene hennes i New York, -
- og hun solgte fire til han skuespilleren ... for 200 $ stykket.
Vi har ikke kunnet narre noen flere. Mine små malerier er for personlige.
Stopp! Ned!
De har satt ei veske ved døra. Tilbake!
- Fort! - Dekk han!
Skynd dere inn! Frida, hva gjør du?
Dere har fem sekunder på å forsvinne. En, to ...
Det er okei.
- Beklager. Det er tantene mine. - Hva mener du?
De stilte opp ikoner og stenket vievann. De tror du er Antikrist.
Tenk på det. Du kan være med på den mexicanske utstillingen i Paris.
Jeg vil helst stille ut i mitt eget land.
Det får du, så snart du blir berømt. Bildene dine bør bli sett.
- Hvem blir med? - Det er hardere enn du tror.
- Alt er hardere enn vi tror. - Jeg blir med.
- Er du sikker? - La den gamle og krøplingen gå.
Det går bra.
Det venter neppe noen attentatmenn der oppe.
- Frida .. hvordan ble du skadd? - Jeg vet ikke lenger.
Jeg har blitt skåret opp, brutt opp, satt i ledd så mange ganger.
Jeg er som et puslespill.
Og alle operasjonene har sikkert gjort større skade enn ulykken.
Alt gjør vondt. Men beinet er det verste.
Men jeg klarer meg.
Vi holder ut mye mer enn vi tror.
Det er det jeg elsker med bildene dine. At de forteller det.
Du sa at ingen vil bry seg om dem, men du tar feil.
Bildene dine uttrykker det alle føler.
At de er alene, i smerte.
Kanskje.
Leon, fortell meg om dine barn.
Mine barn ...
Vi visste at jentene hadde blitt myrdet, og en av guttene.
Vi trodde den andre var i live i fengselet, men så kom brevet.
Han ble også henrettet. De er borte.
Jeg har dømt min familie til døden. Liksom jeg selv er dødsdømt.
- Det må du ikke si. - Det er sant.
Stalin har mer makt enn noen tsar.
Jeg er alene med noen få venner mot verdens største drepermaskin.
Så hva kan jeg gjøre annet enn å fortsette å jobbe og leve?
Du aner ikke hvilken glede det er for meg å være her, å se alt dette.
Det er første gang på årevis at jeg føler meg som et ekte menneske.
I boka ''Stat og revolusjon'' -
- renset Lenin Marx' lære for alle de falske elementene -
- som var introdusert av sosialdemokratiet.
John, jeg fortsetter fra ''sosialdemokratiet''.
Frida.
Her er boka. Fortell meg hva du synes.
Takk.
Jeg er tilbake om en time.
Nei, det er bedre sånn. Vi får deres liv til å bryte sammen.
- Vi flytter bare rundt hjørnet. - Tenk på sikkerheten.
Vi er sikre nok. Stol på meg.
Takk, min venn.
Vi ses snart.
Natalia.
Jeg forstår det ikke. Han har det bedre her.
Han tenker ikke på seg selv, han tenker på henne.
Hva snakker du om?
Jeg snakker om en som vil ofre sin egen fornøyelse -
- i stedet for å såre den kvinnen som elsker han.
Har du gått fra vettet? Vet du hvilke følger det kan få?
- Han er ikke redd. Hvorfor er du? - Av alle mennesker, hvorfor?
Fordi vi hadde lyst.
Du har knust mitt hjerte, Frida.
Det gjør vondt, hva?
Men hvorfor? Det var bare et knull, som et håndtrykk.
- Jeg fortalte deg hvem jeg var. - Jeg giftet meg med deg likevel.
Du lovte å være lojal.
Du har vært min kamerat, min kunstnerkollega, min beste venn.
- Men du har aldri vært min mann. - Friducha.
Kjære Diego. Hvordan går det, tjukken?
Hvorfor sa du ikke at Paris var et mareritt?
Franskmennene er verdens mest pretensiøse kjipinger.
Jeg vil heller selge torilla på markedet i Toluga -
- enn å høre på de parisiske kunstnerkjerringenes babbel.
Utstillingen har ikke vakt nær så stor interesse som Breton lovte.
Frida Kahlo, Pablo Picasso.
Mexicanske kunstnere er bare en eksotisk kuriositet her.
Det har vært ensomt, og jeg lengter etter nytt hjemmefra.
Diego, dette brevet er en løgn.
Paris har vært god mot meg, men uten deg betyr det ingenting.
Raseriet fra våre 12 år sammen farer gjennom meg -
- og etterlater bare visshet om at jeg elsker deg mer enn meg selv.
Og selv om du ikke elsker meg like mye, elsker du meg vel litt?
Er det ikke sant, håper jeg det kan bli det. Jeg forguder deg.
Frida.
Det går rykter om at jeg ville ha Trotskij drept.
Vi har kranglet, men ... De vil kanskje arrestere meg igjen.
- Snakk med presidenten. - Nei. Jeg drar til California.
- California? - Ja.
Og, Frida ...
Jeg vil at vi skal skilles.
På grunn av den amerikanske skuespillerinnen? Herregud, Diego.
Nei, Frida. Det er bedre sånn.
- Vi har klart oss bedre som venner. - Ikke jeg.
Jo, det har du. Du klarer deg fint alene. Jeg er stolt av deg ...
Det er nok. Vil du gå, så gå.
De kaller meg den svarte gråtekona
svart, men full av ømhet
de kaller meg den svarte gråtekona
svart, men full av ømhet
jeg er som den grønne chilien, gråtekone
sterk, men full av smak
Jeg er som den grønne chilien, gråtekone
sterk, men full av smak
å, gråtekone, gråtekone, gråtekone
bær meg til elva
dekk meg med sjalet ditt, gråtekone
ellers dør jeg av kulde
fordi jeg elsker deg elsker du meg, gråtekone
du vil ha meg til å elske deg mer
jeg ga deg jo livet, gråtekone
hva mer vil du ha?
du vil ha mer!
Jeg liker ikke Trotskij noe særlig.
Men vi kan ikke la politiske flyktninger bli myrdet i landet vårt.
En gang til, hvor er din mann?
Jeg har ingen mann.
Frida?
Herregud.
Christi.
Jeg er så lei for det.
Det var ikke din skyld, det var min.
Jeg skulle aldri ha satt deg i samme rom som han.
- Hva gjorde du for å få meg ut? - Diego gikk amok da han hørte det.
Han ringte umiddelbart til president Cárdenas.
Diego ...
Vi er nesten ferdige.
- Hvor lenge har den sett sånn ut? - Hvem vet?
Bare lapp meg sammen, så jeg kan male.
Du har koldbrann i dem. De må amputeres.
Du er heldig at det ikke har spredd seg til beinet.
- Du har blitt tynn. - Du har mistet tærne.
Er det derfor du er her? For å kondolere?
Jeg er her for å se hvordan det går. Hvordan går det?
Jeg er lei av å svare på det. Ellers går det dårlig.
Hvordan har du det?
Jeg ...
Jeg har kommet for å be deg gifte deg med meg.
- Jeg trenger ikke å bli reddet. - Det gjør jeg.
Jeg har mistet fem tær. Ryggen min er ødelagt.
Jeg har betennelse i nyrene. Jeg drikker. Jeg kan ikke få barn.
Jeg har ingen penger og en hel haug legeregninger. Skal jeg fortsette?
Det er nesten en anbefaling.
Frida.
Jeg savner oss.
De sier at man aldri skal tro på en haltende hund eller en kvinnes tårer.
De tar feil.
Christina!
''Føtter, hva skal jeg med dere hvis jeg har vinger?''
Du skal brenne denne judaskroppen.
Jeg vil ikke begraves.
Jeg har ligget nok ned.
Brenn den.
- Frida. - Jeg tror ikke jeg er Frida lenger.
Det som var Frida i meg er borte.
Se hva som er igjen.
Hvorfor blir du?
Di dumme jente.
- Jeg forbyr det! - Du kan ikke få meg til å bli!
Jo, det kan jeg.
- Nei, Frida. Vi har snakket om det. - Jeg vil bli med! Gi meg beinet!
- Doktor, hjelp meg. - Hva er det som foregår?
- Jeg sier at hun skal bli i senga. - Jeg vil på utstillinga mi.
Jeg har ventet på å stille ut i Mexico i hele mitt liv. Jeg skal dit.
Hvis bronkitten blir verre får du lungebetennelse.
- Du får ikke forlate senga. - Jeg kommer hjem med all sladderen.
Christina!
Det stod en mager unge med disse øyebrynene og ropte:
''Diego, jeg vil vise deg maleriene mine.''
Men jeg måtte klatre ned for å se på dem.
Og jeg har aldri sluttet å se.
Men jeg vil ikke snakke om Frida som hennes mann, -
- men som kunstner ... som beundrer.
Hennes arbeid er etsende og ømt ...
... hardt som stål og lett som sommerfuglvinger ...
... kjærlig som et smil ...
... og grusomt som livets bitterhet.
Jeg tror aldri før at en kvinne ...
... har lagt en så forpint poesi på lerret.
Hold munn, tjukken! Hvem er død?
Hvor er musikken?
Se, lille doktor, jeg forlot ikke senga.
Frida.
La meg få denne tequilaen, så drikker jeg ikke i min egen begravelse.
- Det er en avtale. - Skål for Frida!
En dag forlot du kirka, gråtekone
og jeg så deg gå forbi
en dag forlot du kirka, gråtekone
og jeg så deg gå forbi
chemisen du bar var så vakker, gråtekone
at jomfruen trodde deg
chemisen du bar var så vakker, gråtekone
at jomfruen trodde deg.
SOV, MIN ELSKEDE
- Har du det bra? - Legg deg hos meg.
25 år sammen, min Dieguito.
Frida.
Gratulerer med sølvbryllupet.
Det er ikke før om to uker.
17 dager.
Jeg håper slutten er frydefull, og at jeg ikke vender tilbake. Frida.